Sto godina od okončanja braka Mileve i Ajnštajna: "Prestaćeš da mi se obraćaš ako ja to zatražim"
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2019/11/750x500/20191126182522_298373.jpg)
Brak između Mileve Marić i Alberta Ajnštajna jedna je od najtužnijih priča iz svijeta nauke. Ove godine navršilo se tačno 100 godina otkako je brak briljantne matematičarke i briljantnog teorijskog fizičara okončan razvodom.
U to vrijeme oni su već pet godina živjeli odvojeno, tako da je bila riječ o zakonskoj formalnosti, a kako su izgledali nekoliko mjeseci na početku tog razdoblja između njih dvoje, o tome danas svjedoči zaprepašćujući dokument. Na stranu romansa njih dvoje na početku njihove veze, na stranu i nedavna ekranizacija o njih dvoje koja je prećutala možda i najsramotniji dio Ajnštajnovog života. Njegovo pismo njoj u Berlin 18. jula 1914. brutalan je istorijski dokument o muškoj šovinističkoj tradiciji zapadne civilizacije koja je u 20. vijeku navodno postala do kraja prosvećena.
Mileva i Albert, kad su se tek upoznali, tretirali su jedno drugo s puno pažnje – sve dok Albert nije ostao jedini u porodici koji je zarađivao. Ona je u braku s njim imala troje djece, a pismo joj je napisao kad je već bio u ljubavnoj vezi sa svojom rođakom Elsom, s kojom se naposlijetku i oženio.
U tom pismu Albert je Milevu tretirao gore od služavke, tražio je sve, a davao skoro ništa, ženi koja mu je, kad su se upoznali na Politehničkom fakultetu u Cirihu, jako pomagala kao jako nadarena matematičarka.
U Albertovom pismu nekoliko godina kasnije, međutim, stoji čak i ovakva rečenica: "Prestaćeš mi se obraćati ako ja to zatražim."
U Švajcarskoj je morala da studira zato što u dobu kad je započinjao 20. vijek u Evropi, industrijski naprednom i prosvećenom kontinentu, nigdje drugdje nisu na tehničkim fakultetima primali žene. Mileva je, inače, bila – ako ne ravna po svojoj genijalnosti iz matematike u odnosu na njegovu genijalnost iz fizike – onda bez sumnje organizovanija i sređenija u svom naučnom proučavanju od njega. I na kraju ta oštroumna, vrijedna, analitična Vojvođanka, briljantan student - nije završila fakultet.
Ostala je trudna s Albertom Ajnštanom, i to – kakva su već to bila vremena – Bože sačuvaj, prije braka. Ni tada nije htjela da mu pravi probleme. Čovjeku kojega je voljela bezrezervno koliko on nju nije nakratko se makla s puta, jer po svojoj neformalnosti nije bio na baš najboljem glasu, pa je otišla da rodi na imanje u Vojvodini, gdje su je roditelji sakrili u tim trenucima. Pa je rodila. Pa je, iz nerazjašnjenih okolnosti, napustila svoju djevojčicu i otputovala Albertu u Švicarsku.
To što je djevojčica uskoro oboljela i umrla proganjalo ju je do kraja života. On je za to vrijeme radio na razvoju svoje karijere, profesure, borio se sa svijetom koji ni prema njemu nije bio uvijek najblaži.
Samo, do trenutka kad je Mileva bez diplome, s bolnim sjećanjem na ćerku Lieserl i dva sina za koja se trebalo brinuti, postala turobna domaćica, Albert je svoj privatni život počeo da obogaćuje naplaćivanjem svoje popularnosti kod mladih, slobodnih, veselih žena.
Imala je 44 godine kad su se razveli, kad je gospođa Ajnštajn postala Elsa Lövental. Dvije godine poslije barem joj je pripao, kao njegovoj bivšoj supruzi, pravedni dio novčanog iznosa za njegovu Nobelovu nagradu, što joj je pomoglo u brizi o njihovom teško bolesnom najmlađem sinu Romanu.
- "Brinućete da moja odjeća i veš budu u redu; da ću u svojoj sobi redovno primati tri obroka; da će moja spavaća soba i radna soba biti uredno održavane, a posebno da će moj radni sto biti samo za moju upotrebu. "
- "Odreći ćete se svih privatnih odnosa sa mnom, osim onoliko koliko budu neophodni iz društvenih razloga. Konkretno, odreći ćete se: moga sjedenja uz vas kod kuće; mojih izlazaka ili putovanja s vama."
- "Poštovaćete slijedeće tačke svog odnosa sa mnom: od mene nećete očekivati nikakvu intimnost, niti ćete mi na bilo koji način prilaziti; prestaćete razgovarati sa mnom ako to zatražim; napustićete moju spavaću ili radnu sobu bez protivljenja ako to zatražim."
- "Nećete me omalovažavati pred našom djecom, bilo riječima ili ponašanjem", sve to tražio je od nje čovjek koji je, u preostalom dijelu svog života inače bio izrazito racionalna, čovjekoljubiva osoba, mirotvorac, druželjubiv i duhovit.
Mileva Marić pristala je na zahtjeve. Ali za jednu ženu poput nje, nekoliko mjeseci takvog odnosa bilo je previše. Povela je sa sobom njihove sinove i odselila iz Berlina.
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici i Twitter nalogu.