Od ubogog prosjaka do izdajnika
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2010/07/750x500/20100730225124.jpg)
Prema Ustavu Ruske Federacije, građanin Ruske Federacije ne može biti protjeran preko granice Ruske Federacije, niti biti izručen nekoj drugoj državi. Takođe, Ruska Federacija garantuje svojim građanima zaštitu i pokroviteljstvo i van njenih granica.
Pretpostavimo da je vaše ime Igor, prezivate se Sutjagin i da ste stari trideset pet godina. Vi ste naučnik. I ne samo naučnik, već atomski fizičar.
Država je na vaše obrazovanje potrošila gomilu novca i najmanje šest godina kolektivnog rada najvišeg kvaliteta. A onda se ta ista država raspala.
Naučni institut u kome radite, onako zaboravljen i zapušten, uskoro je počeo da liči na deponiju. Ko god je mogao da pobjegne pobjegao je, a ko nije, otišao je na "čerkizon", pijace na kojima se trguje kineskom robom, da prodaje farmerke.
Atomska fizika je tužno uzdahnula i s tihim grgotom potonula u đubrište, a vi, tridesetpetogodišnji naučnik, građanin Ruske Federacije, postali ste ubogi prosjak.
Da trgujete vi niste umjeli, da kradete vi niste htjeli. Jedino što ste u svom životu htjeli da radite je da se bavite naukom i vi ste, bez obzira na siromaštvo i sva poniženja, i dalje nastavili da se bavite njome.
Odlazite u biblioteku, uzimate knjige, prelistavate naučne časopise i referate drugih naučnika, čitate stenograme s naučnih konferencija, odlazite na internet, kompilirate i sastavljate naručeni referat. Kraće rečeno, to što vi radite je zapravo prepisivanje i uobličavanje podataka iz otvorenih izvora koji su svima dostupni.
I odjednom, prilaze vam njih dvojica:
- Ti?
- Da, izvolite.
- Jesi li pisao?
- Jesam.
- Pođi sa nama.
- A kuda?
- U zatvor. Špijunima je mjesto u zatvoru.
- Ma ljudi, jeste li vi normalni? Ovo što ja pišem, možete naći na bilo kom internet forumu. Uostalom, idite do đavola.
- Ne, ne druže. Moraćeš sa nama.
I osude vas na petnaest godina zatvora.
I evo već jedanaest godina vi, atomski fizičar, sjedite u zatvoru i pletete korpe. Krivicu ne priznajete, ništa ne potpisujete i nastavljate da sve optužbe za špijunažu nazivate besmislenim buncanjem beznadežno teškog bolesnika.
Vi i dalje vjerujete da postoji nekakva viša pravda i još uvijek polažete nade u nju. Ostalo vam je još samo malo da odležite, svega četiri godine i, mada ćete u kavezu provesti trećinu svog radnog vijeka, vi počinjete da mislite: ipak sam ih pobijedio. I nek idu s bogom sve te godine, jer svejedno, nisu uspjeli da me slome.
Ali častan čovjek je apriori gubitnik u borbi s huljom, jer hulja će se uvijek ponašati kao hulja, a onaj koji je častan, već od rođenja ima izgrađen refleks koji ga sputava da čini podlosti. I tako, nakon jedanaest godina, ponovo vam prilaze neka nova dvojica, koji vam ovoga puta govore sljedeće:
- Potpiši. Jer ako ne potpišeš, zbog tebe će njih desetoro još ko zna koliko dugo trunuti u zatvoru.
I vi potpisujete. Jer, svoju biste kaznu mirno mogli do kraja da odležite, ali niste u stanju da sebi dozvolite da zbog vas stradaju drugi.
Poslije toga vas hvataju za okovratnik i izbacuju iz zemlje. Ili, kako to oni kažu, "razmjenjuju". Mijenjaju vas kao da ste par iznošenih čarapa. I nikoga ne zanima hoćete li vi to ili ne. Koga briga za Ustav?
Kao što su nekad vlastelini među sobom mijenjali svoje kmetove za druge kmetove ili za konje, tako mijenjaju i vas. I to bez porodice. Vaša će porodica ostati kod onog starog vlastelina. Doduše, obećali su da će vam biti dozvoljeno da povremeno posjećujete majku i svoju djecu, ali ne često i ne dugo.
I evo vas - četrdesetpetogodišnji naučnik, poslije ni za šta odležanih jedanaest godina zatvora, bez profesije i bez zaposlenja, bez novca i bez domovine, bez porodice i bez stana, s egzistencijom razbijenom u paramparčad, osramoćeni i od svoje sopstvene zemlje prodati, a zatim, kao sad već potpuno bezvrijedni fantomski špijun, bačeni na otpad, sami stojite usred Beča i polako ludite.
A zašto?
Evo zašto. Sve se to događa samo zato jer je u Americi, zbog pranja oveće količine novca, uhapšena riđokosa kćerka nekog važnog ruskog generala, koja je koristila ime Ana Čepman.
Ponekad se čini da postupci zvaničnika i obične ljude polako tjeraju u ludilo.
Tezga
Da biste vašoj djeci mogli da obezbijedite makar makarone za ručak, vi povremeno uzimate poneku tezgu i pišete naučne referate svojim kolegama iz inostranstva. Za to vam obećavaju, recimo, hiljadu dolara. Pošto je to suma ravna vašim ukupnim godišnjim primanjima, za vas je to pravo malo bogatstvo.
pripremio: Milenko Kindl
Pratite nas na našoj Facebook i Instagram stranici i Twitter nalogu.