Митровић: Суд и Тужилаштво БиХ - неуставно правосуђе које се може подичити селективном правдом на штету Срба
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2023/08/750x500/20230815130247_482285.jpg)
Правник Славко Митровић рекао је да у својој неуставној и неправној историји, Суд и Тужилаштво БиХ као неуставно правосуђе на нивоу БиХ може се подичити селективном правдом на штету Срба. Не мањка ни друге врсте неправде као што је ових дана тужилац Тужилаштва БиХ спаковао оптужницу против предсједника Републике Српске Милорада Додика и в.д директора Службеног гласника Републике Српске Милоша Лукића и послао је Суду БиХ.
- Може се нагађати да ли је то учинио за тапшање по рамену америчког амбасадора или је у питању нешто конкретније - казао је Митровић у колумни за Независне.
"Јопет суданија" - овако је још 1997. године бањалучки професор и књижевник Тихомир Левајац назвао свој роман у причама. Као што је Петар Кочић писао о тиранији над Србима, тако је и Левајац писао о "Вашком Трабуњалу" и суђењу српским причама, да ништа српско не би остало неосуђено. Његов роман је "разобличење туђинске препотенције која нам немилосрдно суди и живот замрачује и душе трује". Све се мијења да би остало исто, написао је у колумни Митровић.
Колумну преносимо у цијелости:
Међународни криминал високих представника
Високи представници у БиХ су се понашали као ничим ограничени диктатори, ником одговорни за нестабилност и хаос који су стварали, користећи "поздрављање намјере" као овлаштење које су добили од ПИК-а, тог самоизабраног тијела самоизабраних земаља кога нема у Дејтонском споразуму. Откако је један од ранијих високих представника у БиХ, маниром међународног криминалца, кршећи међународни дејтонски споразум, посебно Анекс 4. (Устав БиХ) и Анекс 10. (Споразум о цивилном спровођењу мировног рјешења) којим су стране потписнице установиле тог службеника који ће им помагати, а не наређивати или не дај Боже наметати уставне амандмане, законе, смјењивати демократски изабране функционере у БиХ, Аустријанац Волфганг Петрич стварао антидејтонску БиХ, она стење и батрга се на путу ка неминовном распаду.
Створио је Петрич прво "Суд БиХ", а потом и "Тужилаштво БиХ", којих нема у Уставу БиХ, а све да би оптуживали и судили изабраним функционерима, како пише у разлозима за наметање тих закона. Уставни суд БиХ је прегласавањем судија 5:4 (три странца и два Бошњака против два Србина и два Хрвата), Закон о Суду БиХ прогласио уставним, не наводећи ниједан уставни основ, просто зато што не постоји надлежност нивоа БиХ за правосуђе. Судија Звонко Миљко (Хрват), иначе професор уставног права, супротстављајући се заједно са другим хрватским и двоје српских судија, таквој већинској одлуци, у свом издвојеном мишљењу непорециво је констатовао неуставност бх. правосуђа: "Не може да постоји Суд Босне и Херцеговине ако га нема у самом Уставу БиХ. Овај закон не би могла да донесе чак ни Парламентарна скупштина Босне и Херцеговине, па тако ни високи представник који у овом случају "супституише Парламентарну скупштину Босне и Херцеговине", како стоји у самој Одлуци Уставног суда. Једини начин за успостављање оваквог суда био би могућ уставном ревизијом, у складу са чланом 10.1. Устава Босне и Херцеговине."
Иначе, у својој неуставној и неправној историји, Суд и Тужилаштво БиХ као неуставно правосуђе на нивоу БиХ, може се подичити селективном правдом на штету Срба, јер годинама на поменима српским жртвама, одјекује - за ове злочине још нико није одговарао. Не мањка ни друге врсте неправде као што је ових дана тужилац "Тужилаштва БиХ" спаковао оптужницу против предсједника Републике Српске Милорада Додика и директора "Службеног гласника Републике Српске" Милоша Лукића и послао је "Суду БиХ". Може се нагађати да ли је то учинио за тапшање по рамену америчког амбасадора или је у питању нешто конкретније.
Питања
Какав су то злочин починила ова двојица, којим законом је то забрањено и ко је донио такав закон, по каквој надлежности и каквом правном овлаштењу? Додик је потписао указ којим проглашава Закон о забрани објављивања одлука високог представника, а Лукић је то објавио у Службеном гласнику. Обојица су само извршила своју уставну и законску обавезу да ступи на снагу закон који је донијела Народна скупштина Републике Српске као законодавни уставом овлаштени орган.
... и одговори
Кристијан Шмит, тачније КШ - к(риминална) ш(теточина) - донио је допуне Кривичног закона БиХ по којима се уводи кривично дјело за одговорно лице које не примијени, не спроведе, не изврши или на други начин не поштује одлуку високог представника за Босну и Херцеговину, или које спријечи, односно на други начин омете примјену, спровођење или извршење такве одлуке, казниће се казном затвора од шест мјесеци до пет година.
Тај КШ није именован у складу са Анексом 10. Дејтонског споразума, јер ниједна страна потписница није затражила његово именовање, а Република Српска, као једна од страна потписница, одлуком Народне скупштине Републике Српске неће више високог представника, јер сматра да су они углавном били штеточине и криминалци који су кршили међународни Дејтонски споразум и радили супротно од интереса свих у БиХ. Нема захтјева страна, па није ни могло бити потврђивања од Савјета безбједности Уједињених нација. КШ је криминалном радњом мале групе амбасадора у Сарајеву, на приједлог Њемачке, наводно службено именован за високог представника. Из овога се може закључити сљедеће:
Њемачка је у трећем покушају, након 1914. и 1941. извршила анексију Српске, али и осталих потписница Анекса 10., па је тиме преузела права која су тим државама припадала по Дејтонском споразуму и његовом Анексу 10. По саопштењу од 27. маја 2021, што га је написала мала група западних амбасадора у Сарајеву, било је овако: "Данас су у Сарајеву амбасадори земаља чланица Управног одбора Вијећа за проведбу мира службено именовали Кристијана Шмита за сљедећег високог представника у Босни и Херцеговини, након што га је за то мјесто кандидовала Њемачка. Руска Федерација се није сложила са овом одлуком."
Значи, Њемачка, која је извршила анексију, одредила је КШ, а мала група узурпатора у Сарајеву се прогласила Савјетом безбједности УН и тог КШ наводно "званично именовала за високог представника". Ниђе везе (како то кажу клинци) ни са Дејтонским споразумом, ни са његовим Анексом 10, ни са дотадашњом праксом да високог представника потврђује Савјет безбједности УН својом резолуцијом.
По њима - то је готова ствар. А није! Неправо није право, ма колико се сарајевски амбасадори шепурећи упињали, само су направили непотребну и неспроводиву глупост, по којој нико нема право поступати, ни у БиХ, ни шире. Зато што би то било кривично дјело по законима који важе у БиХ и које су донијели надлежни парламенти. Зато КШ није високи представник, већ опасан лажов и преварант. Зато је против њега поднесена кривична пријава тужилаштву.
Узбуркане воде ОХР-а
По Анексу 10. Дејтонског споразума, високи представник страна потписница, а то су Република Српска, Федерација БиХ, непостојећа Република БиХ, затим Србија и Хрватска, има особлје/персонал/сервис/послугу. Баш тако пише само у три реда члана 3. Анекса 10: "Високи представник ће именовати особље које он буде сматрао потребним, а које ће пружати помоћ у извршењу задатака из овог споразума - Анекса 10." Пошто високи представник није именован од страна потписница Анекса 10, ових дана "особље" шаље саопштења којима осуђује, тумачи, одређује. Хуманост захтијева да такви буду пелцовани против обијесне умишљености и смјештени у надлежну установу. Као илустрација безобразлука којима пријете, само неколико редова из саопштења које штанцује "особље":
"ОХР ће пажљиво пратити ову тему." Из ОХР-а су такође упозорили: "Службеници који чињењем или нечињењем занемаре своје законске дужности, као и ове обавезе, сносе личну одговорност за своје одлуке и за посљедице таквих одлука. Они требају бити свјесни да ће пловити у узбурканим водама", поручено је из ОХР-а.
Шта ћемо са владавином права?
Успостава владавине права један је од циљева Програма пет плус два. А кад смо код владавине права као европских, међународних и свакојаких других принципа и вриједности, у Уставу БиХ (Анекс 4. Дејтонског споразума) пише: "Босна и Херцеговина је демократска држава која функционише у складу с владавином права и има слободне и демократске изборе." Владавина права подразумијева уставност и законитост. То значи да законе којима се регулишу одређене области државног и друштвеног уређења доносе парламенти на основу уставом утврђене надлежности која се регулише законом. Све супротно томе нема правну важност, ништаво је и непостојеће.
Врховни суд САД укида неуставне законе
Устав БиХ, члан 3.3. јасно и недвосмислено утврђује и обавезује: "Све владине функције и овлаштења које у овом уставу нису изричито додијељене институцијама БиХ, припадају ентитетима." Све што је наметнуто од стране високих представника, све што је изгласано у Парламентарној скупштини ентитета, (а не "БиХ" како годинама противуставно и лажно пишу чак и на згради на Маријин двору), а није изричито Уставом БиХ додијелљено нивоу БиХ, није ни уставно ни трајно. С обзиром на то да су Устав БиХ писали амерички правници из Стејт департмента и Министарства правде, као узор су имали Устав САД као сложене државе, што је ишло дотле да се чак дословно преписују одредбе америчког Устава. Тако је амандманом 10. утврђено да "овлаштења која Уставом нису дата Сједињеним Државама, нити њиме (Уставом САД) нису ускраћена државама, задржана су за поједине државе (50 држава чине САД), односно за њихов народ". Амерички Врховни суд који има статус уставног суда, донио је одавно одлуку по којој законодавна одлука (закон) која је у супротности са Уставом, није закон. Само ово треба примијенити на ситуацију у БиХ.
Наметници
Иду путем крпељ и бува и сретну КШ и ПИЦ па углас рекоше: "Здраво колеге!" КШ и ПИЦ се згледаше и приупиташе: "Како смо ми то ваше колеге?" Крпељ и бува сложно одговорише: "Па и ми смо наметници као и ви и пијемо крв људима."
Пратите нас на нашој Фејсбук и Инстаграм страници и Твитер налогу.