Благојевић: Стриктно се придржавати Дејтонског мировног споразума
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2022/11/750x500/20221120202309_443911.jpg)
БАЊАЛУКА- Професор уставног права Милан Благојевић истакао је да је дубоко увјерен да Дејтонски мировни споразум не треба мијењати, већ га се треба стриктно придржавати, јер се само тако омогућава поштовање БиХ као државе чланице УН и поштовање Републике Српске и Федерације БиХ као конституенаса који су је изградили.
Ауторски текст професора Благојевића поводом 27 година од потписивања Дејтонског мировног споразума преносимо у цијелости:
Вријеме и догађаји иза нас, сада већ 27 година, показали су колики су значај и моћ Дејтонског мировног споразума.
Његов значај и његова моћ није само у томе, како погрешно сматра Европски суд за људска права у пресуди из предмета “Сејдић-Финци” из децембра 2009. године, да “заустави брутални сукоб” и да је, како такође погрешно перципира тај суд, наводно “природа тог сукоба била таква да је било неопходно пристати на конститутивне народе како би се осигурао мир” (став 45. наведене пресуде).
Овакво поимање је лишено ваљаног основа, како правног тако и политичког и моралног, а осим тога је и опасно по будућност свих нас овђе у БиХ.
Јер, управо одредбе Устава БиХ о саставу Дома народа Парламентарне скупштине БиХ, Предсједништва БиХ, Савјета министара и начину њиховог функционисања, одлучивања у њима, представљају истински цондитио сине љуа нон постојања БиХ.
Наиме, уз прихватање истине постојања три нације у БиХ, коју Европски суд неће да прихвати јер само тиме омогућује себи да изводи погрешне закључке о наводној превазиђености конститутивних народа и њиховој представљености у институцијама на нивоу БиХ, јасно је да само такве уставне одредбе, које онемогућавају наметање воље једног конститутивног народа оним другим конститутивним народима, нити дозвољава да представници једног ентитета у заједничким институцијама БиХ намећу своју вољу представницима другог ентитета, омогућавају функционисање БиХ.
У супротном, сваки покушај наметања других квазирјешења не би значио само деконструкцију Дома народа и Предсједништва БиХ, већ и деконструкцију БиХ и пут у нове оружане сукобе и страдања људи на овом простору.
Зато је судија Бонело, који је са осталим судијама Европског суда за људска права одлучивао у предмету “Сејдић-Финци”, био апсолутно у праву када је, у свом издвојеном неслажућем мишљењу у односу на већинску одлуку, тој већини отворено рекао да “не може подржати Суд који сије идеале, а жање крвопролиће”.
Ето, у томе се, дакле, огледа суштински значај и улога Устава БиХ, а тиме и Дејтонског споразума у цјелини.
Када се имају у виду разлози које сам изнио у одговору на прво питање, онда је сасвим јасно да Дејтонски споразум не само што није превазиђен, већ никада не може бити превазиђен.
Напротив, само такав споразум омогућује постојање БиХ у којој ниједан народ и ентитет неће бити изнад других.
Све друго ће водити у сукобе и трагедије, како појединаца тако и националних колективитета.
А да је Дејтонски споразум нарушен, то је чињеница.
Он је нарушаван, у континуитету од 25 година, од стране високих представника у БиХ и такозваног Савјета за имплементацију мира у БиХ.
Наиме, нигдје у Дејтонском споразуму, ни у једном његовом анексу, није дато право високом представнику да може наметати било какав акт у БиХ, а камоли уставне амандмане и законе.
А и како је могло бити дато такво нешто, када је БиХ држава чланица Уједињених нација која, као и све друге такве државе, ужива сва права која произлазе из врховног начела међународног права, прописаног Повељом УН, а то је начело суверене једнакости држава.
То начело, у садржајном смислу, забрањује не само Уједињеним нацијама и органима те организације него и свакој држави и појединцу да се на било који начин мијешају у питања која по својој природи представљају унутрашња питања друге државе.
Та питања правно уређује искључиво суверена држава, путем својих институција.
Стога не само високи представник као појединац, већ и онај Савјет за примјену мира немају право да било шта намећу БиХ као сувереној држави, јер тиме повређују како Дејтонски споразум, тако и Повељу УН, а тиме и међународно право у цјелини.
Нажалост, упркос томе, бројни високи представници су овђе своју вољу наметали као уставне амандмане и законе.
Да трагедија буде већа, при томе су се позивали на такозване Бонске закључке Савјета за примјену мира у БиХ, тијела чије постојање није дозвољено ниједним извором међународног права.
Дакле, тијело створено повредом међународног права и састављено од других држава, које према Повељи УН имају дужност да поштују начело суверене једнакости БиХ као државе чланице УН, супротно је међународном праву дало квазиовлашћење високом представнику да нама овђе у БиХ намеће своју вољу као закон, што је такво насиље и повреда међународног права какви нису забиљежени у историји.
С обзиром на моје претходне одговоре, дубоко сам увјерен да Дејтонски споразум не треба мијењати него га се треба стриктно придржавати.
Само тим стриктним придржавањем омогућавамо поштовање БиХ као државе чланице УН, на једној, те, на другој страни, поштовање Републике Српске и Федерације БиХ као конституенаса који су је изградили.
Наиме, Република Српска и ФБиХ су пристале да се путем Дејтонског споразума уједине у БиХ као сложену државу, са конфедералним и федералним елементима, у којој БиХ има своје надлежности изван којих не може ићи јер тиме крши Устав БиХ, што једнако важи и за ентитете и њихове уставне надлежности.
Пратите нас на нашој Фејсбук и Инстаграм страници и Твитер налогу.