Бањалука одала почаст хирургу који је задужио Српску VIDEO
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2020/04/750x500/20200415201612_313473.jpg)
И Бањалука је вечерас уз тактове пјесме “Марш на Дрину” одала посљедњу почаст ратном хирургу Миодрагу Лазићу из Ниша, који је јуче преминуо од посљедица вируса корона.
Лазић је учествовао као добровољац у одбрани Републике Српске гдје се истакао храброшћу и пожртвованошћу.
Он је у августу 1991. године напустио мјесто хирурга у Нишу и запутио се у тадашњу Републику Српску Крајину. Оснивач је ратне болнице “Жица” у Блажују код Сарајева и током протеклог рата спасио је на хиљаде војника и цивила у сарајевско – романијској регији.
– Увијек сам говорио да најстрашнији рат који може да се деси јесте рат Срба и Муслимана у Сарајеву. Поријекло-иста нарав, исти карактер, исти инат, тешке крваве борбе – говорио је доктор Лазић, који је написао књигу “Дневник ратног хирурга” у којој је записивао сјећања на тешке дане, имена, датуме и свједочења људи у рату.
У посљедњој поруци јавности потписаној са “Доктор Лаза – хирург напаћеног српског народа” навео да му је посљедња жеља да буде испраћен управо пјесмом “Марш на Дрину”. У градовима широм Српске грађани аплаузом одају почаст великом доктору.
Дервента: “Марш на Дрину” за доктора Лазића
Улицама Дервенте вечерас је са покретног разгласа емитован “Марш на Дрину” у част преминулог љекара из Ниша Миодрага Лазића, великог исрпског родољуба који је спасао велики број живота српских цивила и војника током одбрамбено-отаџбинског рата.
Овај чин исказивања поштовања легендарном хирургу, који је спасавао и животе српских бораца из Дервенте, организовали су начелник општине Милорад Симић и Удружења из одбрамбено-отаџбинског рата из Дервенте.
У сваком рату, у сваком времену великих страдања и мале наде постоје јунаци, људи који учине дјела која ће их наџивјети и ставити у ред особа без којих ни сјећање ни историјски уџбеници неће бити могући - такав човјек био је доктор Миодраг Лазић, добри дух сарајевских Срба.
Појавио се прво 1991. године у Републици Српској Крајини - у ратним болницама у Двору на Уни, Глини и Костајници. Као хирург учествовао је са борцима у пробоју коридора према Србији.
А онда крајем љета 1992. стиже на Пале у ратну болницу “Коран”, па онда у ратну болницу “Жица” у Блажују. Требао је остати мјесец дана, а остао је 40 мјесеци.
Огроман је број бораца и обичних људи које је спасавао и лијечио доктор Лазић, на челу тима од неколико колега хирурга, љекара опште праксе и медицинског особља, као и број оних који животе дугују доктору и његовим колегама.
Ненадано је дошао међу сарајевске, требевићке и романијске Србе и ушао у срца тих људи, у историји њиховог краја и на крају - у историју најзнаменитијих Срба тога доба.
Доктор Миодраг Лазић рођен је у Земуну 31. маја 1955. године, гдје је завршио основну школу. Отац официр бива премјештен у Ниш. У том град Лазић завршава гимназију, а затим и студије медицине. Специјализацију из хирургије завршава на Војномедицинској акадамији у Београду у својој 30. години и постаје један од најмлађих хирурга.
Потом годину дана ради у Војној болници у Нишу, а онда прелази на Хируршку клинику Клиничког центра Ниш.
На позив народа Републике Српске Крајине у јулу 1991. године одлази као хирург добровољац и годину дана ради у ратним болницама у Двору на Уни, Глини и Костајници.
У јулу 1992. враћа се у Ниш, али не задуго. У БиХ букти рат. У септембру као хирург добровољац долази на Пале у ратну болницу “Коран”. Послије мјесец дана као шеф хируршке екипе одлази на Илиџу и ради у ратној болници “Жица” у Блажују.
Као једини хирург за трбух и грудни кош ради скоро двије године на простору најширег ратишта Републике Српске, покривајући простор пет општина са више од 100.000 становника.
Доктор Лазић је своју каријеру и своје знање ставио у службу помоћи Војсци Републике Српске и прекодринским Србима, а свој живот је ризиковао радећи на најопаснијим мјестима, спасавајући све оно што се могло спасити у ратном хаосу.
Отуда “Марш на Дрину” није само посљедња жеља сјајног доктора и још бољег човјека већ и морална порука Србима - један смо народ.
За све вријеме боравка на ратиштима доктор Лазић је водио свој ратни дневник. Један дио тог дневника водио је у писаном облику а кад не би стизао од посла и обавеза, на крају дана диктирао би у свој диктафон најзначајније утиске који су обиљежили тај дан.
Као велики пријатељ Новинске агенције Републике Српске - СРНА одлучио је да објави дневник у агенцијском “аранжману”. Извршена је и комплетна графичка припрема и 1996. године књига “Дневник ратног хирурга” /Книн 1991.- Српско Сарајево 1996/ угледала је свијетлост дана.
“О безумљу грађанско - вјерског рата у бившој БиХ већ се писало и писаће се још дуго. Проговориће многи, освјетљавајући, из различитих углова , велику несрећу народа са ових поростора. Али од овог свједочења хирурга Миодрага Лазића тешко да ће бити непосреднијег и потреснијег казивања о злу које се овдје десило” - написао је у предговору уредник овог издања књижевник Јован Лубардић.
Дневник Миодрага Лазића - дневник је ужаса, али, истовремено, и споменик Човјеку. Дневник ужаса - јер га доноси ратни хирург са прве линије фронта једног рата у коме се у најстрашнијим мукама умире или остаје обогаљено, најчешће и физички и психички истовремено....
Са друге стране, то је свједочанство о надљудској борби здравствених радника у немогућим условима. То је својеврсни омаж здравственим радницима уопште, онима који у сваком рату остају у сјени, а мало или нимало се зна о паклу кроз који ови јунаци пролазе.
Књига “Дневник ратног хирурга” добитник је прве награде “Иницијал” на Међународном сајму књиге у Нишу 1996. године
У сјећању су остале величанствене промоције ове књиге. Једна је била у Нишу у препуном амфитеатру Медицинског факултета, којој су присуствовале његове колеге доктори, професори као и тадашње руководство града Ниша. Друга је била на Београдском међународном сајму књиге 1996. године - била је то најпосјећенија промоција на сајму те године.
У “ Дневнику ратног хирурга” најбоље се види велико срце човјека, рођеног борца без компромиса и његова задивљујућа бескрајна љубав према народу коме је припадао.
Доктор Миодраг Лазић отишао је са овога свијета храбро - као љекар и као борац. Бескомпромисно, а опет дубоко емотивно, као што је то био и у ратном паклу.
“Благо оном ко довијека живи, имао се рашта и родити”, написао је Петар Петровић Његош.
Доктор Миодраг Лазић неће бити заборављн док је сарајевских Срба. Не може умријети онај ко је постао дио колективног сјећања и синоним за хуманост и опстанак.
Пратите нас на нашој Фејсбук и Инстаграм страници и Твитер налогу.