Селведин Дедић, предсједник удружења “ДЛАН” Зеница: Застани и послушај - заједно смо јачи
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2019/10/750x500/20191030101609_296112.jpg)
Селведин Дедић је предсједник Кантоналног удружења родитеља особа са церебралном парализом и другим онеспособљењима “ДЛАН” Зеница, које је члан Коалиције маргинализованих група у БиХ “КОМА”.
Ово удружење је организација која дјелује у интересу свих група које су на неки начин одвојене од друштва. Удружење је формирано у фебруару 2011. године, а тренутно броји 100 чланова.
У удружењу дјелује и Сервис центар за подршку породицама дјеце и особа са инвалидитетом и сметњама у развоју који нуди бесплатне услуге у подручју Зеничко-добојског кантона без обзира на степен и врсту потешкоћа коју корисник има.
Активности удружења, као и положај дјеце обољеле од церебралне парализе, микроцефалије и хидроцефалуса и њихових породица у друштву били су повод да разговарамо са господином Дедићем.
ГЛАС: Према Вашој процјени, на којем нивоу је наше друштво када је у питању прихватање особа са потешкоћама у развоју, односно њихова социјализација?
ДЕДИЋ: Када је у питању прихватање особа са потешкоћама у развоју и њихова социјализација, у пракси постоји још пуно простора да се овој маргинализованој популацији помогне, те омогући бољи и квалитетнији живот у БиХ. Политика је превише заступљена у овој области. Треба да буде препуштено струци и институцијама да раде на бољитку дјеце и одраслих са потешкоћама у развоју.
БиХ је ратификовала Конвенцију о правима особа са инвалидитетом, која у великој мјери регулише положај и потребе особа са потешкоћама у развоју, али је то остало само мртво слово на папиру. Кроз многе дописе, обраћања, конференције, кроз комуникацију са властима, ми константно тражимо бар минимум онога што нам по закону припада, а не добијемо ништа.
ГЛАС: У чему се огледа важност укључивања особа с потешкоћама у развоју у друштвене, па и привредне токове?
ДЕДИЋ: Ми у БиХ се константно држимо флоскуле шта особа с инвалидитетом не може и константно, некако, истичемо да особе с инвалидитетом нешто не могу или да су немоћне.
Удружење је 2017. године приказало филм са четири приче особа са потешкоћама о томе како се мјери њихова способност, а не оспособљавање. Тим филмом смо жељели истаћи да особе са инвалидитетом могу пуно више него што мислимо.
У том филму имамо правника који је завршио Правни факултет у Зеници, имамо професорицу босанског језика и књижевности, имамо дијете које смо уписали с мукама у редовну школу, а дијете броји до 100 на енглеском.
Ми заиста морамо дати више простора и шансе особама с инвалидитетом и резултат је загарантован.
ГЛАС: Завидне резултате постигла је и Бишћанка Азра Дедић, чланица Џудо клуба “Уна”. Првакиња је Европе у ИД џуду до 70 кг. Мислите ли да Азрин успјех може мотивисати другу дјецу и младе с потешкоћама у развоју како би и они постигли жељени циљ?
ДЕДИЋ: Наравно да је то један подстрек, како особама с инвалидитетом, тако и људима који су укључени у рад са маргинализованим групама. Заиста желим да честитам нашој Азри, нашој шампионки.
Ми имамо толико малих шампиона/ки, особа с инвалидитетом, али не могу доћи до изражаја и немају подршке. Сигуран сам да би нам ови мали шампиони/ке донијели/е још медаља када бисмо им ми дали шансу.
ГЛАС: Колико Вам помаже сарадња са сличним удружењима у БиХ, али и учешће у пројектима који третирају проблематику особа с потешкоћама у развоју?
ДЕДИЋ: Ми захваљујемо Коалицији маргинализованих група у БиХ (КОМА) и Фондацији за социјално укључивање у БиХ, јер смо заиста кроз њихове активности пуно тога научили о томе како освијестити друштво у којем живимо и радимо.
Мислимо да само на овакав начин особе и организације које се баве проблемима ове популације могу имати видљивост у друштву, јер заједно смо јачи.
Удружење “ДЛАН” је чланица “КОМА” и на тај начин учествујемо у пројекту “Застани и послушај” којег имплементира Фондација за социјално укључивање у БиХ (ФСУ у БиХ) и Иницијатива за бољу и хуманију укљученост (ИБХИ) уз финансијску подршку Европске уније и УНИЦЕФ-а.
Пројекат је усмјерен ка бољем умрежавању организација цивилног друштва у сектору социјалне укључености и препознавању права маргинализованих група на једнаке могућности и једнак приступ правима.
ГЛАС: У склопу удружења у функцији је и Сервис центар за подршку породицама дјеце и особа са потешкоћама. Која је намјена оваквог центра и да ли је у ових шест мјесеци оправдао своје постојање?
ДЕДИЋ: Сервис центар у Зеници нуди бесплатне услуге, уз претходну најаву, за цијеле породице дјеце и особа са инвалидитетом и сметњама у развоју са подручја Зеничко-добојског кантона без обзира на степен и врсту потешкоће коју одређени корисник има.
Центар корисницима обезбјеђује бесплатан боравак (дневно четири сата) током којег су им на располагању психолози, дефектолози и едукатори, креативне и инклузивне радионице, док је за породице дјеце и особа са потешкоћама у развоју обезбијеђена правна помоћ, психолошко савјетовање, те помоћ у кризним ситуацијама.
У Сервис центру свакодневно добијамо разна питања и наше стручно особље увијек је ту да одговори.
ГЛАС: Да можете онима који креирају нашу свакодневицу наредити да застану и послушају, шта бисте тражили да ураде?
ДЕДИЋ: Да са мало више поштовања прилазе особама с инвалидитетом. Односи се ово на законе и уредбе, али и на лични приступ појединаца када прилазе особама с инвалидитетом.
Ту смо, слободно могу рећи, пали на испиту. Рекао бих да је укљученост потребно почети спроводити сваки дан и у сваком сегменту друштва, јер укљученост није само школа, укљученост је много више од тога и морамо сви скупа више радити на укључивању особа с потешкоћама у развоју у свакодневне животне токове.
Држава би требало да обезбиједи бољу социјалну сигурност мајкама дјеце с потешкоћама у развоју, односно онима који се брину о тој дјеци.
Ово су ствари на којима упорно радимо и заговарамо их свакодневно, а све с циљем бољег и квалитетнијег живота особа с потешкоћама у развоју као једне велике маргинализоване групе у БиХ.
Пратите нас на нашој Фејсбук и Инстаграм страници и Твитер налогу.