Љубав из дјетињства Милe и Боро Шубара из Рогатице траје цијели живот
![](https://cdn.glassrpske.rs/slika/2018/10/750x500/20181018122726-271674.jpg)
Рогатица - Рођени у истом селу, истог датума и на велики празник Покров пресвете Богородице, Мила Мракић и Боро Шубара из Горажда, одрастали су заједно, дијелили добро и лоше, прву љубав спознали заједно, а прије неколико дана прославили су и шест деценија брака.
Поводом великог јубилеја и њихових рођендана у кући у Рогатици, гдје живе послије егзодуса из Горажда, уприличено је породично славље.
Иако сви најближи и најдражи гости, расути од Црне Горе до Канаде, нису могли доћи, честитке од њих су пристигле, а слављеници су их прочитали са блиским сродницима и комшијама. Припремљен је свечани ручак и торта, а скромно славље протекло је уз пољупце, чашу вина и жеље да слављеници доживе и дијамантски јубилеј.
- Све је почело спонтано - прича Мила. Боро је израстао у кршног момка, бујне косе и погледа који је "с ногу обарао" женски свијет, а по младалачкој љепоти ни она није заостајала.
- Иако сам била скромнијег раста и из сиромашније породице, многи момци из села и околине су се за мном окретали. То окретање, по свему судећи, било је разлог да је Боро у души носио дозу љубоморе и врло рано понудио ми је брак да би ме "склонио" од погледа других момака и сачувао за себе - каже слављеница уз смијех.
Како је Боро очекивао позив за одлазак у ЈНА и поред обећања да се неће удати док се он не врати, Мила прича да јој није повјеровао и у договору са својим укућанима и уз њен пристанак убрзао је женидбу.
- Без знања моје мајке, браће и сестара, Боро и његови "украли" су ме на Дјетињце пред Божић 1958. године. Боро је тада имао 20, а ја тек закорачила у 18. годину и због моје малодобности, нисмо се могли одмах вјенчати - прича Мила.
Млада и неискусна, дошла је у кућу у којој је већ било 12 чељади. Уз то Боро је ускоро отишао у војску, а на одсуство је дошао тек послије годину и по.
По доласку из војске, наставио је причу Боро, запослио се у Сарајеву у жељезници. Убрзо је прешао у горажданску азотару, а и породица се проширила. Десет година су становали приватно, да би 1969. године изградили кућу у Горажду и ту свили своје породично гнијездо. Све је функционисало како треба, прича Боро, све док их несретни рат, 1992. године, није приморао да напусте свој дом.
- Човјек све преживи, и лијепе и ружне ствари. Лијепе ствари увијек памтимо, а складан брак који прати љубав и обострано разумијевање, помаже да све тешке моменте заборављамо и превазилазимо - каже Боро.
Боро и Мила, на свијет су донијели и на пут извели троје дјеце, синове Воју и Момчила и кћерку Јадранку. Они су слављеницима поклонили шесторо унучади и два праунука.
Пратите нас на нашој Фејсбук и Инстаграм страници и Твитер налогу.